ישיבת הר עציון בית מדרש האלקטרוני (ב.מ.א.)
************************************
שיעורים בהלכה
************

דין טעות בשאילת גשמים

הרב יעקב מדן*

פתיחה:

	בשבוע שעבר דנו על דינו של נזכר ששכח לשאול גשמים לפני שחתם את ברכת השנים, וכן על דינו של נזכר לאחר שחתם ברכת השנים - קודם שהחל "תקע בשופר"; על דינו של נזכר עד שלא חתם שומע תפילה, וכן אם כבר אמר - "ברוך אתה ה'" של חתימת שומע תפילה, וכן בחתם "שומע תפילה" ועוד לא התחיל "רצה".

	השבוע נדון בנזכר לאחר שהתחיל "רצה" עד שלא אמר "יהיו לרצון"  ש ב ס ו ף  "אלקי נצור לשוני", ואילו זה שנזכר לאחר "יהיו לרצון" הנ"ל, עד שלא עקר רגליו, חוזר לראש התפילה. 

ג.  נזכר לאחר שהתחיל רצה:

	שתי האפשרויות העומדות לפניו הן:
א.  לחזור לברכת השנים, שבה נתקנה התקנה המקורית של שאילת "טל ומטר".
ב.  לחזור "לשומע תפילה" (אף ששם תקנת שאילת גשמים בדיעבד בלבד), כדי לחסוך בטירחה ובברכות נוספות.

	רבנו חננאל והתוס' בברכות כט: פסקו כירושלמי, שחוזר ל"שומע תפילה" כדי לחסוך בברכות, כיוון שלא מפורש בתלמוד הבבלי שחולק על הירושלמי בכך.

	לעומתם פסקו בה"ג, הרמב"ם והטור נגד הירושלמי, מרהיטת לשון הסוגיה בכט: שנוטה יותר לומר שחוזר לברכת השנים, והביאו ראיה נוספת לשיטתם מסוגיית הבדלה (ברכות לג.).  הגמרא שם דנה בתקנה הכפולה של הבדלה, שעיקרה בתפילה ("אתה חוננתנו"), ותקנה נוספת להבדיל על הכוס.

	עוד אומרת הגמרא שם, שמבחינה עקרונית הבדלה בתפילה היא לעיכובא, אך למעשה אינו חייב לחזור אם שכח, כיוון שמבדיל על הכוס.  ואם טעה גם בתפילה וגם על הכוס - חוזר לראש התפילה.  משמע, שבתקנה עיקרית (תפילה) ותקנה משנית (כוס), כשטעה - חוזר לעיקר התקנה.  וכן בשאילת גשמים, אם טעה בעיקר מקומה (ברכת השנים) וגם בתקנה המשנית ("שומע תפילה") - חוזר לברכת השנים.

	הר"ח וסיעתו מיישבים את הראיה, בחלוקה בין שאילת גשמים להבדלה.  לשאילת גשמים לא עשו תקנה משנית מיוחדת למקרה ששכח, אלא שחייב לשאול גשמים.  רצוי לשאלם בברכה המיוחדת, אך ניתן לשאלם גם בברכה הכללית, ואם צריך לחזור, עדיף שיחזור בתפילה כמה שפחות, כדי למעט בברכות.  אך הבדלה היא תקנה מיוחדת, ותיקנוה  ב ע י ק ר  למי ששכח בתפילתו, ואם טעה בשתיהן - יחזור לעיקר התקנה.  אך כאמור, בשאילת גשמים - עיקר התקנה היא  ע צ ם  שאילת הגשמים, אלא שמבחינת  ת ו כ נ ה - ולא מצד יסוד תקנתה, עדיף לאומרה בברכה הפרטית ולא בכללית.  אך עדיפות זו, שאינה קשורה ליסוד התקנה - אינה לעיכובא.

	להלכה פסקו האחרונים כרמב"ם והטור, שיחזור לברכת השנים.

ד.  אם נזכר לאחר שאמר "יהיו לרצון אמרי פי...":

	(הכוונה כאמור לזה שלפני עקירת הרגליים.  הנוהג לאמרו לפני "נצור לשוני" - כנזכר באמצע התפילה לאחר "רצה").

	האפשרויות העומדות לפניו:
א.  הואיל וסיים תפילתו - יחזור להתחלה. 
ב.  הואיל ולא עקר רגליו - דינו כנזכר באמצע התפילה, ויחזור לברכת השנים.

	דין זה שנוי במחלוקת לשונות בגמרא בברכות כט:, ולהלכה הוא מחלוקת בין רב עמרם גאון ורש"י בברכות מט:, שפסקו  שסיום  התפילה  הוא עקירת רגליים, לבין רוה"פ, הסוברים שסיום התפילה הוא סיום תוכנה - אף שלא עקר רגליו, וכמותם נפסק להלכה.

	בירושלמי בברכות פ"ה ה"ג מבואר, שהמחלוקת תלויה בשאלה מתי הסיח דעתו מתפילתו.  ע"פ כל מה שכתבנו לעיל, עצם זה שסיים תפילתו - יש בכך היסח דעת כרוב הפוסקים.  אך רש"י שהובא לעיל מבאר את דעתו, שזה נכון בברכות, אך בתפילה, שבנוסף לתוכן ישנה גם עמידה, לא הסיח דעתו עד שביטל עמידתו ע"י עקירת רגליו.  ולשאר פוסקים כנראה העמידה אינה חלק מעצם התפילה, אלא הלכה בפני עצמה, ולכן היסח דעת מתפילתו הוא בסיום מילותיה, אף שלא עקר רגליו.

*. חלקו השני והאחרון של המאמר מהגליון הקודם.  חלק זה כולל גם  ה ש ל מ ו ת  לענינים שמפאת קוצר הזמן לא הועברו בשעור עצמו.

****************************
כדי להרשם יש לשלוח בקשה לכתובת
                                                        MAJORDOMO@ETZION.ORG.IL 
עם התוכן:
                                                         GET YHE-TEST H-SUBSCRIBE .

קיימת גם מערכת שיעורים באנגלית.  כדי לקבל רשימת השיעורים, יש לשלוח בקשה לכתובת:
  LISTPROC@JER1.CO.IL
 עם התוכן:
                                                         INFO YHE-ABOUT .

בשאלות אפשר לפנות למשרד הישיבה 02-9931-456 ולבקש את משרד האינטרנט, או לכתוב לכתובת YHE@JER1.CO.IL 
*******************************
כל הזכויות שמורות  1996  ישיבת הר עציון